ØSTERFJORD, NORGE
- Får de snart ordnet varmen? - De arbeider med saken.
Kanskje dere forskere kan hjelpe til.
INTERNASJONAL FYSIKERKONGRESS, København
- Hva skal vi gjøre med lunsjen? - Vi har ikke spist frokost ennå.
Vi kaller dette lunsj, så går vi opp og spiser frokost.
Så uvitenskapelig du er.
- Jeg er lærer. - Du er vitenskapsmann.
Og bør respektere tingenes orden. Frokost kommer før lunsj.
- Og bryllup før bryllupsreise. - Du er på feil båt.
Michael, hold opp. Dette er en seriøs fysikerkongress.
Miss Sherman, hva er Deres holdning til antideuteron?
Hva er din holdning til et julibryllup?
- Juli, august, september, oktober. - Det er ikke for å presse deg.
Vi skal bare ikke være det eneste papirløse paret på universitetet.
- Glem universitetet. - Slutt å surmule.
Bare du ombestemte deg angående undervisningsjobben.
Jeg er svært beæret. Det er en hedersbevisning.
Det er en utnevnelse uten sidestykke i amerikansk fysikkhistorie.
De fleste vitenskapsfolk ender opp i Washington.
Men "Motsatt Vei" Armstrong begynner i Washington.
Husk avtalen vår. Du snakker ikke om Washington.
Jeg spør ikke hvorfor du ikke ville ha meg med på denne turen.
- Professor Armstrong? - Et øyeblikk.
- Ja? - Radiotelegram.
Prof. Armstrong. Boken er klar. Elmo Bokhandel, København.
Beklager, det er ikke til meg. Det må være en feil.
Du er iskald. Hva skal vi ha til frokost eller lunsj?
Cornflakes, suppe...
- Godt at varmen er kommet igjen. - Enig.
Michael Armstrong. Jeg fikk et telegram. Får jeg se på det?
Et øyeblikk.
- God dag. - Har du sett Miss Sherman?
- Hun glemte lunsjavtalen vår. - Hun er forkjølet og holder sengen.
- Det var synd. - Vær så god.
Takk. Hun er nok stått opp nå. Du kan jo se etter henne i salongen.
Prof. Armstrong. Boken er klar. Elmo Bokhandel, København.
Jeg må ha sovet i timen i formiddag. Jeg vil gjerne sende et svar.
ELMO BOKHANDEL KANALGADE 14, KØBENHAVN
BESKJEDEN MOTTATT
ANKOMMER HOTEL D'ANGLETERRE KL. 9 I MORGEN
ARMSTRONG
- Vi har tilstøtende rom. - Skandinavisk effektivitet.
- Skal jeg pakke ut for deg? - Jeg vil helst gjøre det selv.
Hallo? Nei, han er opptatt akkurat nå.
Det er Sherman, hans assistent. Kan jeg ta en beskjed?
Et øyeblikk. Michael, det er en bokhandel.
- Si at jeg kommer straks. - Han kommer straks.
Nei, sentralen... Jeg snakket på denne linjen.
Vi ble avbrutt.
Han sa noe om et telegram på skipet.
Skal vi ikke spise lunsj med den svenske professor Hengstrøm?
- Jo, kl. 13.30 her på hotellet. - Fint. Da har vi masser av tid.
Jeg skal barbere meg. Gå en tur, du.
Hallo? Er det deg igjen?
Ja, vi ble brutt.
Ja vel, hva er adressen?
Og det er hvor?
Og så følger man kanalen. Takk, vi skal nok finne den.
- Jeg går en tur. - Vi ses om en halvtime.
Jeg henter den boka du har bestilt. Jeg går til bokhandelen.
Nei, vent!
- Miss Sherman. - God morgen, professor.
Har du det bedre? Lunsjen i går. Du var forkjølet.
- Ja, mye bedre. Takk. - Kanskje vi kan spise lunsj nå.
Vi har en avtale med professor Hengstrøm. Beklager.
- Spis sammen med oss i kveld. - Kanskje det.
Kan du si meg hvor Elmo Bokhandel er?
- Taxi? - Nei, jeg skal til denne adressen.
- Hotel D'Angleterre. - Nei, adressen under.
Det er like i nærheten. Vi kan slå følge.
- Du liker ham visst godt. - Naturligvis, vi er forlovet.
Visste du ikke det? Vi skal gifte oss om noen måneder. Her er det.
- Tror du ikke på ekteskapet? - Jo, selvsagt.
Har dere en bok til professor Armstrong?
Freddy.
- Hvorfor kommer han ikke selv? - Han er opptatt for øyeblikket.
Bli med meg. Ha oss unnskyldt.
Religionsseksjonen er bare rot.
- Takk. Hvor mye blir det? - Det blir belastet.
Vi belaster det på Diners Club.
Pass godt på den, kjære deg.
- Det er en førsteutgave. - Takk.
- Hvem er professor Armstrong? - Hva er det der?
- Engelske bibler. - Sett dem på lageret og be for ham.
Takk... Professor Manfred, du kjenner vel professor Hengstrøm?
Naturligvis, vi møttes på båten.
Da ses vi til middag. Bord 12.
- Professor Armstrong? - Unnskyld meg.
Du kan glede deg til lunsjen. Hotellets koldtbord er glimrende.
Jeg har lurt på noe.
Hvorfor heter et ledende dansk hotell "Hotell England" på fransk?
Det er vel et perfekt navn på et internasjonalt hotell.
Jeg har lovet Miss Sherman lunsj i Tivoli.
Du berøver meg en vakker pikes selskap.
- Mor dere. - Jeg legger boken i resepsjonen.
SE SIDE 107.
Den greske bokstaven pi...
Kontakt Pi i Cas...
Mange takk.
Vil du si det før vi spiser, eller etterpå?
Skal du ikke smake på martinien?
Hva er i veien? Og hva var det for noen billetter du hentet?
Nå?
Jeg er nødt til å reise til Stockholm.
- Jeg må reise i ettermiddag. - Men du skal holde tale i kveld.
Dette er viktigere. Jeg skal tale til det svenske Forsvarsdeptet.
Hengstrøm og jeg snakket om arbeidet på Gamma 5, og at det ble stoppet.
Han mener at de svenske myndighetene vil støtte det.
- Kan du jobbe for andre land? - Jeg kan få klarering.
Du må ha visst det i lang tid. Det var derfor jeg ikke skulle bli med.
- Hadde ikke vi en avtale? - Du ville jo ikke ha meg med.
- Du har ikke tenkt å holde talen. - Det kan en annen gjøre.
- Hva vil du at jeg skal gjøre? - Dekk kongressen for meg.
- Jeg kommer hjem til bryllupet. - Om to måneder. Eller tre.
Du vet å få en jente til å føle seg verdsatt. Hva går det av deg?
- Da rakettprosjektet ble stoppet... - Det betydde mye for meg.
- Hvorfor kan jeg ikke bli med? - Vi ville ikke fått sett hverandre.
Det blir jo bare møter. Om jeg ikke fikk det så travelt...
Det har da aldri gjort meg noe. Du vet da at jeg ville nytt det.
Vi kan få tak i en leilighet. Jeg kan ta meg av deg.
Nei, det vil ikke fungere.
- Så det var det, da? - Ja.
Unnskyld meg.
15 kofferter er kommet på avveier. De kan være hvor som helst.
- Når går det et fly til New York? - De dukker ofte opp i Helsingfors.
PanAm-flyet gikk kl. 12.00. Der går et SAS-fly kl. 16.45.
- Skaff meg en plass på det. - Det er Williamsons golfkøller.
Når går professor Armstrongs fly til Stockholm? Du ga ham en billett.
- Er golfkøller håndbagasje? - Ikke ifølge Warszawa-konvensjonen.
Her er den... Den er ikke til Stockholm.
- Det er 16.30-flyet til Øst-Berlin. - Øst-Berlin?
- Men det er jo bak jernteppet. - Ja.
Unge dame.
Unnskyld meg.
- Hva i helvete gjør du her? - Hei, Michael.
Hold deg unna meg. Ikke snakk til meg.
Når flyet lander, tar du det neste ut... Hvor som helst. Dra hjem.
Forstår du?
Bli der.
- Hvor er Armstrong? - Der.
Professor Armstrong. Vi venter til passasjerene er gått av.
- Jeg trodde hun ikke visste noe. - Hun bare fulgte etter meg.
Nå kan vi gå.
Fotografene er ikke kommet for din skyld.
- Hvorfor er de her? - Pga professoren fra Amerika.
Bli stående.
Unnskyld meg. Jeg må presentere ham for vår viseminister.
Skal vi gå?
DDRs viseminister ønsker -
- kjernefysikeren professor Michael Armstrong velkommen til DDR.
Professor Armstrong skal bo og arbeide for fred i folkedemokratiet.
- Får jeg ikke snakke med ham? - Det er ikke tilrådelig nå.
- Har du visum, Miss Sherman? - De sa at jeg kunne få et her.
Jeg har fortalt at du er her. Vi skal se hva vi kan gjøre.
Mine herrer, vi arrangerer en pressekonferanse senere.
- Hvor er professor Armstrong? - På Stasis kontor.
- Professor. - God dag.
- De overlevde velkomstseremonien. - Mer eller mindre.
Nå kan vi slappe av. Heinrich Gerhard, Stasi.
Det beryktede sikkerhetspolitiet. Hvor er viseministeren?
- Ute på gangen. - Be ham komme inn.
Herr viseminister, kan De komme inn?
Nehmen Sie Platz, bitte. Unnskyld. Sitt ned.
- Nei takk. - De er cubanske.
Ditt tap, vår gevinst. Gikk turen fint?
Noenlunde.
Dette er Mr. Gromek. Han er din personlige guide.
- Jeg har bodd mange år i USA. - Si ifra hvis han lager problemer.
Jeg bodde på 88th Street i New York.
Så er vi altså her...
Jeg hører at du har fått med deg litt for mye bagasje.
- Sarah Louise Sherman. - Sarah Louise?
Tenk at du kommer til meg og får vite det. Men er det ikke merkelig?
Overfor våre agenter i USA sa du ikke noe om en assistent.
Jeg visste ikke at hun ble med. Hun fikk historien om Stockholm.
- Men jeg må ha rotet det til. - Hun er jo din forlovede?
Skulle hun bare ha reist hjem og giftet seg med en annen?
Jeg håpet hun ville forstå meg og komme etter senere.
- Det ble før og ikke senere. - Det virker slik, ja.
- Kvinner... - Jøss.
Skal vi hente henne inn?
Kom inn, er du snill.
Miss Sherman, mitt navn er Gerhard. Viseminister Strauss.
Og Mr. Gromek.
Nå, Miss Sherman. Hva skal vi gjøre med deg?
- Hva foreslår du? - Er hun en god assistent?
Ja.
- Og en god forlovede? - Ja.
Da er det vel fint for dere begge om hun blir her?
Det bestemmer hun.
Hva sier du til å leve bak det som dere kaller jernteppet?
Jeg vet ikke. Vil du at jeg skal bli, Michael?
- Det er opp til deg, Sarah. - Du kan snart være i Vest-Berlin.
Kan jeg få snakke med professor Armstrong i enerom?
Naturligvis. Vi har masser av tid. Hva med å sove på det?
Ja, det vil jeg gjerne.
Vi kan ikke la pressen vente, professor.
Kanskje Miss Sherman blir med. Hun finner det sikkert interessant.
Da går vi. La dem stå. Mr. Gromek tar seg av dem.
Denne veien, professor.
Professor Armstrong vil nå lese sin erklæring på engelsk.
Hopper du av fordi Washington droppet antirakett-prosjektet?
Det som vil gjøre atomvåpen foreldet?
- Ja. - Ingen spørsmål.
Overlater du ditt arbeid til et kommunistland?
Jeg har en erklæring.
I dag fins det i mitt land, USA, -
- høytstående personer som ikke ønsker å avskaffe atomvåpen.
Derfor ble prosjektet jeg jobbet med i seks år stoppet av myndighetene.
Det prosjektet er viktigere enn lojalitetshensyn til ett land.
Som et resultat av det...
Jeg tilbyr nå min assistanse til universitetet i Leipzig -
- for å arbeide sammen med professor Lindt.
Vi skal sammen framstille et defensivt våpen -
- som vil gjøre alle offensive atomvåpen foreldet.
Og dermed fjerner vi frykten for atomkrig.
- Ett spørsmål? - Det var alt.
Miss Sherman, lykke til. Professor.
- Farvel, herr professor. - Denne veien.
Hvorfor var det amerikanske journalister der?
Når vi har store nyheter, inviterer vi journalistene fra Vest-Berlin.
- Hva var det du het? - Gromek.
- G-R-O-M-E-K. - Mange takk, Mr. Gromek.
Litt av en mottakelse, eller hva?
"Ikke store greiene." Bruker dere fortsatt uttrykket?
Ja, det gjør vi.
Jeg bodde på hjørnet av 88th og 8th. Det var en pizzarestaurant der.
Er den fortsatt der? På hjørnet.
- Pete's Pizza Parlour? - Det vet jeg ikke.
For en by. Hot dog.
Sier dere fortsatt det? "Hot dog"...
Sarah?
Nå vet du det altså.
Du må fly hjem i morgen. Si at du gjerne vil hjem.
- Hører du hva jeg sier? - Du er ikke så lite frekk.
Du har planlagt dette i månedsvis. Hvordan kunne du lyve slik?
Jeg tenkte det ville vært best om du ikke visste noe om det.
Jeg fatter fortsatt ikke at dette skjer.
Jeg fant først ut i dag at du skulle reise hit.
Jeg måtte følge etter deg. For å beskytte deg eller noe slikt.
Jeg så deg ikke på flyet. Jeg trodde du ikke hadde reist.
Du så ut som om du hatet meg.
Du vet hvor viktig dette arbeidet er for meg. Jeg må avslutte det.
Mine følelser for det er sterkere enn patriotismen.
- Du er jo en forræder. - Slik ser ikke jeg det.
Kan jeg ikke forklare det, så kan jeg ikke.
Bli med meg hjem.
Det kan jeg dessverre ikke.
Jeg elsker deg så høyt. Kan du ikke bli med meg hjem?
Beklager.
Nå... her er du jo.
Fint rom. Har dere det bekvemt?
Ja, alt er fint.
Da spiser vi middag i spisesalen.
- Nei takk, jeg er ikke sulten. - Vil du ha noe sendt opp?
Gjør det. Karl og jeg spiser nede. Hvil deg litt, du.
- Døren er åpen, Michael. - Det er Karl.
Et øyeblikk.
- Kom inn. - Om forlatelse.
Jeg er påkledd.
Et kjærlighetsbrev, uten tvil.
Kanskje du vil spise frokost med meg.
Jeg tror jeg bare ber om å få sendt opp litt kaffe.
Jeg kommer opp om en halvtime.
ER GÅTT EN TUR. REIS HJEM! MICHAEL
Jawohl.
Danke.
Hvordan føles det å spille avhopper? Du spilte rollen godt på tv.
- Jeg har forberedt meg. - Vi kjører en tur.
- Hvorfor tok du med deg jenta? - Hun fulgte etter meg.
Og nå er vi to som skal slippe unna.
- Vet hun hva du skal? - Nei.
For hvis hun gjorde det, og sa noe om det... De kan være tøffe.
- Det vet jeg. - Overlat det til oss profesjonelle.
Opplysningene jeg skal ha tak i, fins i hodet til en vitenskapsmann.
Jeg lurer på hva dere ser etter når dere stjeler hemmelige dokumenter.
Jeg tar bare hele sulamitten og lar ledelsen finne ut av det.
Det skal en vitenskapsmann til for å stjele en vitenskapsmanns viten.
Leste i avisen at Washington droppet antirakett-prosjektet ditt.
- Jeg fant ikke løsningen. - Men det kan professoren i Leipzig?
- Ja. - Så du tar altså en snarvei?
- Har Washington godkjent dette? - De vet ikke noe om det.
- Hvordan fikk du kontakt? - Jeg har høytstående venner.
- Hvor lang tid vil det ta? - Det vet jeg ikke.
En uke eller to. Men jeg må ha navnet på din agent i Leipzig.
Navnet er Koska. K-O-S-K-A. Du blir kontaktet.
Flukten din begynner der. Nå... her skal du av.
Drøm søtt.
Fins det en bakdør? En annen vei ut?
Jeg rapporterer deg...
Til kulturministeren. Hva er i veien, professor?
Inn én dør og ut den andre. Likte du ikke museet vårt?
- Jeg har sett dem bedre. - Det er fjernt, hva?
Sier man fortsatt det? Vi sa det stadig vekk.
Det er fjernt. Skal du ikke presentere meg?
Damen er i slekt med min mor.
Med mors side av familien. Jeg lovte å besøke henne.
- Men jeg er dårlig i tysk. - Jeg har også familie overalt.
Tanter... onkler. Og hver gang må man gi gaver.
- Hvor er gaven din? - Jeg rakk ikke å kjøpe noen.
Synd.
- Får jeg by på et glass eplevin? - Ja takk, vi vil gjerne ha eplevin.
- Kom hit. - Hvorfor det?
Hvorfor? Kom hit. Det.
- Hva mener du? - Det.
- Det ser ut som et tegn. - Hva vet vel jeg?
- Hva slags tegn? - Det vet jeg ikke.
Kanskje en gresk bokstav. Professor.
Kanskje Pi.
Matematikk. Pi er forholdet mellom sirkelens omkrets og diameter.
Du er godt utdannet, Mr. Gromek.
Jeg har gått på kveldsskole. Der lærte vi alt om Pi.
En ussel spion- og fluktorganisasjon.
Er du ikke hevet over dem, herr amerikanske agent?
Du havner i fengsel, professor. Du får livstid.
Du er heldig, for denne damen...
Fengslet.
Jeg så alle fengselsfilmene.
Du vet... Edward G. Robinson.
Har du... Volkspolizei.
Stopp. Jeg er utdannet av eksperter.
Jeg kan klare deg... med én arm på ryggen.
Si til dama at hun skal legge den fra seg.
Hun kommer til åt kappe av deg fingrene.
Nå har du hatt moroa di. Vi stopper nå.
Blod... Mye blod.
Jeg brenner den.
Du må reise tilbake til Berlin. Du må vaske av deg det der.
Begrave... begrave.
- Den... - Den blir også begravd.
Kom fort.
- Auf Wiedersehen. - Jeg må tilbake til byen.
Professor Armstrong? Mr. Gerhard fra Stasi vil snakke med deg.
- God morgen. - Kom inn, professor.
Vi har hatt en interessant samtale med Miss Sherman.
Hun har bestemt seg for å bli her.
Din forlovede vil gjerne arbeide som din assistent i Leipzig.
Vil du arbeide for?
- Vil du arbeide sammen med meg? - Hvorfor skulle jeg ikke det?
- Vil du? - Jeg vil være sammen med deg.
Du kan takke Manfred.
Han forener matematisk logikk med selvmotsigende romantikk.
Miss Sherman, får jeg by på en konjakk?
Send inn Gromek.
Og nå en skål...
For deres nye liv i deres nye land.
Og nå reiser dere til Leipzig. De har sendt en bil.
- Vi må pakke først. - Du er ikke portør.
Det blir ordnet. Gromek kommer med bagasjen.
- De finner ikke Gromek. - Han må da være der et sted.
Professor, vi ser ut til å ha mistet Gromek.
Denne veien...
- Det gleder meg å se deg igjen. - Du ser ut til å ha hatt det bra.
Professor Armstrong, Miss Sherman. Viserektor Gutmann.
Velkommen til Karl Marx-universitetet.
Får jeg presentere professor Winckelmann?
- Og professor Schrøeder. - Det gleder meg å være her.
Winckelmann viser dere rommene. Bagasjen er kommet.
Herr Haupt, bitte.
Otto Haupt til tjeneste. Jeg er din nye sikkerhetsvakt.
- Hvor er Gromek? - Han er forsvunnet.
Herr Gerhard er svært bekymret.
Dette er vår nye fysikkbygning. Den er svært stor.
- Universitetet er moderne. - Det er alle våre universiteter.
Michael!
- Jeg forstår ikke at jeg falt. - Jeg spente bein for deg.
- Kanskje jeg overdrev litt. - Hvem er du?
- Jeg er dr. Koska. - Jeg trodde Koska var en mann.
Han var min mann. Han var matematikkprofessor her.
Derfor brukte han tegnet pi til vår organisasjon.
Vi er ikke politiske. Vi hjelper folk med å ta lange ferier herfra.
- Hvor er din mann? - Han døde i fjor.
Unnskyld meg.
Dette er universitetets klinikk.
- Jeg er ferdig. - Snakk engelsk.
- Dette er en herre fra Amerika. - Det gleder meg å hilse på deg.
- Har du det bra? - Din mor prøver å finne ut av det.
Gretel, pakk sakene dine og gå ned til bilen. Jeg kommer snart.
Jeg måtte få tak i deg fort. Du må handle raskt.
De vil granske Gromeks forsvinning. Synd at han måtte dø.
- Det vil komplisere saken. - Kvinnen ville begrave liket.
- Og motorsykkelen. - Vi får håpe de ikke finner noe.
Jeg hører at det nå er to som skal ut.
Vi må ha foto av dere begge til de falske id-kortene.
Det blir kinkig. Min forlovede vet ikke noe om flukt eller fluktplaner.
Hun tror jeg er avhopper. Hun aner ingenting.
Du må finne et påskudd. Hvor lenge blir du i Leipzig?
Jeg må finne Gustav Lindt.
- Han reiser snart til Leningrad. - Hvor lenge?
Det vet jeg ikke. Få tak i ham med en gang.
Du har forslått noen ribbein.
I morgen blir du innkalt til sikkerhetssjekk.
Du blir intervjuet om dine eksperimenter.
Går det bra, får du kanskje lov til å arbeide sammen med Lindt.
- Hvor lang tid trenger du? - Tid til å vinne hans tillit.
Han har nøkkelen til puslespillet i hodet.
- Og den gir han deg uten videre? - Nei, ikke uten videre.
Jeg regner med hans nysgjerrighet. Hos de fleste er det et instinkt.
Men hos vitenskapsmenn er det en besettelse.
- Du ønsker jo informasjon fra ham. - Det går begge veier.
For å finne ut hva jeg vet må han fortelle litt av det han vet.
Jeg fôrer ham med informasjon så han tror at jeg vet om hans ting.
- Det kan visst ta lang tid. - Beklager bryet.
Glem det.
Jeg vil ikke se deg før du reiser. Beklager det jeg utsatte deg for.
Vi må ty til mange bisarre kommunikasjonsformer.
Ja, det var det rette ordet.
Sett meg i forbindelse med Karl Marx-universitetet. Gerhard, Stasi.
Kom inn.
Mine herrer, la meg presentere dere for professor Armstrong.
Cand fys.
Dr. Philos med toppkarakter i fysikk, Californian Technological Institute...
Vi er godt kjent med professor Armstrongs kvalifikasjoner.
God morgen, professor. Vær så snill å sette deg.
Herr Kollege, fortsett.
Fakultetskomiteen har bedt meg stille deg noen spørsmål.
Det skal være meg en glede å forsyne dere med opplysninger.
For det første ber komiteen deg -
- beskrive forløpet i eksperimentet med Gamma 5.
Greit. Da begynner vi med...
Vi begynner med de innledende eksperimentene i Chicago.
Hvis dere har spørsmål, vil jeg helst besvare dem senere.
Før fakultetet innleder intervjuet, -
- vil herr Haupt stille deg et spørsmål. Bitte, herr Haupt.
Besøkte du en gård før du dro fra Berlin?
Jeg trodde dette var en vitenskapelig høring.
Herr Haupt har fått instrukser fra Stasi i Berlin. Du må svare.
Ja, jeg besøkte en gård. Jeg oppsøkte noen slektninger.
- Burde jeg fått tillatelse først? - Møtte du Gromek på gården?
Gromek? Nei.
Vi må straks avslutte møtet.
- Hva er alt dette? - Dine svar er ikke gode nok.
Vi får ikke snakke med deg før Stasi har etterforsket mer.
Latterlig. Jeg har reist 6500 km for å arbeide med professor Lindt.
Jeg er Lindt. Hva er dette med Stasi? Hvem har gitt ordren?
- Mr. Gerhard. Sjefen for Stasi. - Jeg er på vei til Leningrad.
Jeg må vite alt om Gamma 5 før jeg reiser.
- Jeg har mine ordrer. - Ordrer?
Alle har sine ordrer. Et øyeblikk.
- Har du en assistent med deg? - Ja, herr Professor. Miss Sherman.
- Har hun også vært på galer veier? - Nein, herr Professor.
Litt er bedre enn ingenting. Hun har også arbeidet på Gamma 5.
Jeg vil snakke med henne.
Kom igjen, mine herrer. Dere er som en hønseflokk.
Miss Sherman...
Fakultetet vil stille deg noen spørsmål om...
Fraulein...
Var du til stede under Gamma 5-eksperimentene?
Ja.
Kan du fortelle meg hva du vet?
Først vil jeg vite om eksperimentet var vellykket?
Svar nå, Fraulein.
Du er nødt til å samarbeide. Det er forventet av deg.
- Jeg har ikke noe å fortelle deg. - Men det var en avtale.
Miss Sherman gikk med på å samarbeide.
- Jeg har ikke noe å si. - Sarah...
Du kan fortelle det. Det er du som har solgt deg.
Fortell det, professor Armstrong!
- Hun er under stort press. - Hvis jeg kan snakke med henne...
Gjør noe! Dere kakler som høns!
Miss Sherman... Dette er jo helt absurd.
Vis dem at de kan stole på deg. Du vil vel hjelpe Michael?
- Ikke nå lenger. Jeg vil hjem. - Jeg havner i en fryktelig knipe.
- La meg snakke med henne. - Stasi tillater ikke...
Pokker ta dem. Gi meg 5 min. Hun er jo min jente.
- Si det i fortid. - Forsiktig.
- Å, M¡chael. - Forsiktig... Manfred.
Jeg burde ha sagt det før, men jeg ville ha opplysningene mine først.
Men jeg lykkes visst ikke.
Jeg må til dr. Koska. Jeg forteller deg hva du skal si, -
- men du må late som om jeg har overtalt deg til det.
- Å, M¡chael. - Kom.
Professor Lindt ser svært selvtilfreds ut.
På grunn av sitt sjarmerende selskap.
Han har falt for deg. Eller skyldes det opplysningene du ga ham?
- Det var kanskje litt av hvert. - Fint at du ombestemte deg.
Din lille spasertur med Michael hadde tydeligvis sin virkning.
Jeg fikk tenkt gjennom ting.
Akkurat som deg kunne jeg forene matematisk logikk -
- med selvmotsigende romantikk.
Der er dr. Koska. Jeg danser med henne.
- God kveld, professor. - Skal vi danse?
- Ja takk. - Jeg legger den her.
- Hvordan har du det? - Bra. Har prøvd å kontakte deg.
Fakultetsintervjuet ble avlyst.
Sikkerhetsmannen kom og spurte om jeg hadde vært på en gård.
Jeg sa at jeg besøkte slektninger. Han spurte også -
- om jeg hadde sett Gromek der.
Jeg løy og sa nei. Så avbrøt de intervjuet.
- Oppga de noen grunn? - Nei.
Så spurte jeg meg selv hvordan de visste at jeg hadde vært der.
Taxisjåføren. Svært enkelt.
- Og han må ha sett Gromek. - Var professor Lindt til stede?
Ja, og han var nysgjerrig. Da jeg var utelukket, spurte han ut Sarah.
Når de vet at du løy om Gromek, kan du bli hentet når som helst.
Jeg må få dere begge tilbake til Berlin omgående.
- Tenk å nå så langt for ingenting. - Det er det samme. De er for nær.
- Har du fortalt Miss Sherman alt? - Jeg ble nødt til det i dag.
Dere kan ikke reise i kveld. Det må skje i morgen formiddag.
Det tar hele natten å organisere det.
Kom til klinikken kl 10 begge to. Ingen bagasje.
Nei, Sarah, det er ingen vits. Det er for sent.
Husk, Mr. Armstrong. KI. 10 i morgen formiddag.
De er ikke på gale veier i kveld? Vi har mange fine gårder her.
- Jeg lar det være i kveld. - Professor Lindt har tomt glass.
Vi drikker vin og diskuterer høsten.
Armstrong, jeg tror viserektoren venter.
La oss føre en intelligent samtale her.
Wienervals... Min søster ble påkjørt av en trikk i Wien.
- Karl, hva med en dans? - Beklager, jeg danser ikke godt.
Vrøvl. Du kan ikke avvise en så sjarmerende dame.
Du sitter på kroken.
Professor dr. Lindt. Du forsømmer ditt selskap.
Jeg holder Armstrong med selskap.
Sett i gang nå. Dans.
Professor, du må være begeistret over det du hørte om Gamma 5.
Jeg har en regel, Armstrong.
Jeg drøfter aldri mitt arbeid når jeg morer meg.
Og aldri over en drink.
Hun fortalte deg vel at vi avsluttet prosjektet?
- Det vil jeg høre fra kilden. - Vi har bygd Gamma 5.
Er det sant?
Vi må møtes så du kan fortelle meg alt om det.
Skjegget mitt er for langt. Jeg må klippe det i morgen formiddag.
I Kaninskis barbersalong. KI. 9.30.
Vi har hatt en interessant samtale om landbruk.
Den er ti over ti.
Jeg var dum som ordnet møtet med Lindt.
Koska...
Ja...
De har funnet Gromeks lik.
Se.
- Hvor er sikkerhetsmannen? - Foran barbersalongen.
Deres Gamma 5 låter interessant. Du er en begavet, ung mann.
Vi er ikke mange. Her... Det er her arbeidet gjøres.
Resten er bare mekanikk. Dere har altså bygd Gamma 5?
Ja, men den er ikke ferdigtestet.
Vi fikk pengeproblemer. Men i teorien er problemet løst.
- Hvorfor er det ikke utgitt? - Sikkerhetshensyn.
På det teoretiske planet må dere offentliggjøre noe.
- Slik du gjorde i fjor? - Så du har lest det?
Da vet du altså at jeg har nådd fram til det samme som deg.
Muligens. Våre metoder var forskjellige.
Hvor forskjellige?
Her er arbeidsrommet mitt. Alle mine hemmeligheter.
Det er vel det mest hemmelige rommet i landet, men ingen vakter.
- Er det ikke hjemmekoselig her? - Jo.
Nå?
Hastighetsøkning?
Og så...
Det blir ikke noe samarbeid hvis du ikke vet mer.
Jeg er ikke ferdig ennå.
Jeg er redd du har altfor lite å komme med.
Jeg kom hit fordi menneskene som fordeler penger i mitt land, -
- ikke var intelligente nok til å forstå ideen i sin helhet.
Den fungerer.
- Slik. - Nei.
- Den eksploderer. - Vi har bygd den.
- Vi prøvde det for fire år siden. - Da var utstyret deres defekt.
Eller så har du misforstått det.
Skulle jeg, Lindt, ha misforstått?
Vrøvl. Du kommer hit fra USA. Du kunne ha kommet fra månen.
Det du sier, er noe vrøvl! Se her.
Professor Armstrong og Miss Sherman bes komme til viserektorens kontor.
- Er det ikke slik? - Hva hvis vi gjør det slik?
Eller slik?
Nei, nei, nei!
Lær!
- Hvorfor sier du det? - Det mangler da noe.
Det virker. Vi har bygd den i Russland!
Genialt. Dere har hoppet et trinn.
Selvsagt er det genialt.
Russerne trodde jeg var gal. De visste ikke at jeg er Lindt.
De ber alle om å lete etter deg. Hvorfor det? Hva har du gjort?
Du har ikke fortalt meg noe. Du vet ingenting.
Jeg forbyr deg å forlate dette rommet!
Viserektor kontor... Fort!
- Hvordan ser han ut? - Som en professor.
Ingen får forlate universitetet.
Volkspolizei! Bli med meg.
- Hva skyldes alt oppstyret? - Politiet er her for å hente deg.
Det er det ikke tid til. Dere skal inn til sentrum.
Håper dere kan sykle. Det tar bare ti minutter. Kom.
Vi er forsinket, men kjør sakte. Som på en normal sykkeltur.
Dere må være i Berlin før kl. 19 i kveld.
- Herr Jacobi besørger transporten. - Mange takk.
Herr Jacobi.
Hitover.
- Jeg er Mr. Jacobi. - Hvorfor kommer dere så sent?
Vi tar det igjen. Hun er bekymret. Dere er forsinket.
Jeg har hørt om organisasjon. Men er busselskapet på vår side?
Det er ikke en vanlig buss. Den tilhører organisasjonen.
Vi kjører samme rute som bussen til Berlin, men 10 min tidligere.
De er ikke tyskere. Hvem er disse menneskene?
Venner.
Politi...
Vi har ikke støtt på politiet før. Vi har tatt turen minst 20 ganger.
- Rolig! - Det er amerikanernes skyld.
De setter hele organisasjonen i fare fordi de er ettersøkt.
Det gjør vårt foretakende mye farligere enn noen gang før.
Ta det med ro, fraulein Mann. Der skjer ingenting.
- Hvem er disse folkene? - Vår organisasjons venner.
- Skal alle flykte? - Nei, vi flykter ikke.
Vi er medlemmer av Pi.
- Vi hjelper andre til Berlin. - Er det ikke farlig?
For noen er det farligere å bli her.
Herr Jacobi!
Det er en veisperring. Har dere id-kortene?
Ikke si noe.
- Hvor skal dere? - Det ser du vel?
- Er dere ikke for tidlig ute? - Det er satt opp en ekstrabuss.
Bare kjør videre.
Jeg sa at vi er en ekstrabuss.
Glimrende, herr Jacobi.
De lette etter amerikanerne. Vi kan bli stoppet igjen.
Hva skjer når den ekte bussen kommer?
Slapp av. Du hørte Heinrich si at dette er en ekstrabuss.
- Går det bra? - Ja. Inntil videre.
Hun skal bare vente i åtte minutter.
- Vi burde vært ti minutter foran. - Vi tar det igjen.
Herr Jacobi. Enda en veisperring.
- Banditter. Desertører fra Hæren. - Er det et ran?
De vil ha penger. Smykker og ur har de ikke bruk for.
Bare penger. Ingen smykker eller ur.
- Soldater! Militærpoliti. - Soldater.
Har den.
Etter dem.
Det har vært mange ran i det siste. Dere får politieskorte.
Det er unødvendig. Det er det eneste vi har opplevd.
Det er tryggere for alle om dere får eskorte.
- Hva er så morsomt? - Det er på en måte morsomt.
Og på en annen måte ikke. Militæret eskorterer oss.
- Jeg tror vi er arrestert. - Sett deg ned.
Vi har fått eskorte. Det har vært en del overfall i det siste.
Vi utsetter alle for fare. Kan vi ikke gå av som vanlige passasjerer?
Hva vil dere på landet? Deres neste kontakt er i byen.
Men nå må vi oppføre oss som en vanlig buss.
Vi har ikke tatt opp passasjerer. Nå blir vi nødt til å stoppe.
Herr Jacobi.
Hvis politiet ser den andre bussen, blir alle arrestert.
Hvis du vil, kan du gå av, men du sier ikke noe til politiet!
Heinrich, stopp.
Dere er vanvittige!
Og du... Jeg håper du blir tatt.
- Hvem er min kontakt i Berlin? - Gå til Friedrichsstrasse posthus.
Spør etter en mann som heter Albert. Jeg gir deg adressen.
Vi må stoppe.
Det tar jo en evighet. Hjelp henne, da!
Hva er det som skjer?
Aldri har jeg sett på maken.
Her er pengene.
Vi klarer det ikke.
Pokker. Politiet har sett den andre bussen.
Vi må av.
Heinrich, lukk opp.
Av sted.
Husk... Friedrichsstrasse posthus. Albert.
Ut, fort.
- Hvor har du det fra at... - Se, alle passasjerene løper.
- Stopp, politi. - Jeg skal bare ha vogna mi.
Bare jeg hadde hatt tid til å notere det. Hvilket posthus?
- Noe med "strasse". - Ja, og en mann ved navn Albert.
- Men hvilket posthus? - Vi blir nødt til å spørre.
La meg gjøre det.
Bitte schon... Posthus.
Posthus.
- Postamt Friedrichsstrasse. - Ja, Friedrichsstrasse.
Den første gaten til venstre, og deretter til høyre.
Unnskyld meg. Vil du ha opplysninger?
Til tjeneste, mademoiselle. Er du sammen med den mannen?
Selvsagt er du det. Kom.
Unnskyld meg, jeg er grevinne Kuchinska.
Jeg er polakk. Får jeg by på en kopp kaffe?
- Beklager, vi har det travelt. - Ja, det vet jeg.
Vi leter etter Friedrichsstrasse.
Du skal drikke kaffe med meg, professor Armstrong.
Der er en kafeteria i nærheten. Kom.
Slik...
- Har du amerikanske sigaretter? - Nei.
Da må vi røyke de russiske.
Se her... Halvparten av den er av papir.
Og bare litt tobakk i enden. Avskyelig. Vil du ha en?
Nei takk.
Så spennende det er å treffe deg, professor.
En møter ikke spioner hver dag.
- Vær så snill... - Ansiktet hans er i alle avisene.
Ikke se bekymret ut. Dere er trygge sammen med meg.
Jeg er ikke kommunist.
Vi vil gjerne ha kaffe. Den er udrikkelig.
En avskyelig væske som de kaller kaffe.
Det er ikke bra her. Dere forstår...
Jeg er kommet hit fra Polen.
Jeg vil gjerne reise til USA.
Dessverre er det nødvendig å ha venner der. Hva kalles de?
En sponsor.
Forstår du, lille venn?
Ja, men...
- Er det deres beste kaffe? - Vi har bare ett slag.
Alle her er så uvitende.
Jeg vil gi dere et tilbud.
Hvis dere vil være mine sponsorer så jeg kan få visum til USA, -
- så skal jeg føre dere dit dere vil.
- Drikk kaffen deres. - Sponsorer?
Ja.
Jeg holder på å skrive til Vest-Berlin...
Til det amerikanske visumkontoret.
Alt de trenger, er en sponsor.
Vil dere hjelpe meg? Vær så snille...
Vil østtyskerne la deg reise?
Selvsagt.
De har ikke bruk for en gammel kone som meg.
Men bare hvis amerikanerne vil ta imot meg.
Men amerikanerne vil ikke ta imot meg uten en sponsor.
Michael, kan vi ikke gjøre det? Hvis det nå kan hjelpe henne.
Greit.
Vil dere være mine sponsorer?
Mange takk.
Jeg visste at du var min venn.
Nå skal dere få min adresse...
Og dere gir meg deres.
Fint. Herlig!
For å feire det skal jeg betale for væsken.
Og nå skal jeg følge dere til Friedrichsstrasse posthus.
Unnskyld meg...
Dere må stå i kø som oss andre.
Disse mennesker er på besøk. Vis dem hva gjestfrihet er.
La dem komme først.
- Bitte... Hva var navnet? - Navnet er Albert.
Bitte?
- Jeg har flere brev. - Kan du finne herr Albert for meg?
Ja, straks.
Albert.
- Herr Albert? - Han kommer straks.
Einen Moment, bitte.
- Hva står det? - Dere skal gå til et reisebyrå.
- Kom. - Halten Sie!
Nei, sponsorene mine!
Sponsorene mine...
Mine sponsorer til Amerikas forente stater.
Det må være på den andre siden av gata. Vent...
Der er reisebyrået vårt.
Kom...
Dere valgte et dårlig tidspunkt. Vi hadde besøk.
- Det er i orden, Sarah... - Vi er bare ute og spaserer.
Det ser ut til at vi også bør stikke av. Vi ville vente på dere.
- En razzia eller? - Vi er vant til det.
Vi jobber annetstedsfra. Dere slapp vekk fra bussen.
- Vi hørte skudd. Ble noen skadd? - Stort sett ikke.
- Bare et mindre kjøttsår. - Det er en stor flokk. Og bussen?
Borte.
Det må vi ta oss av når vi kommer hjem. Hvis vi kommer hjem.
Takk. Vi har ikke mye tid, så hør godt etter.
Dere reiser med en østtysk båt i et tsjekkisk ballettkompanis kofferter.
Etter forestillingen reiser dere til Sverige.
Dere er ikke i sikkerhet før dere er i land.
KI. 20 følger jeg dere ned til teateret.
Dere setter dere ett minutt etter at lyset er slokket.
Under første pause fører troppens bagasjesjef dere bak scenen.
- Han vet plassnumrene deres. - Er han en av deres menn?
Nei. Men han vil også hoppe av, så vi gir ham litt hjelp. Her.
Han har en rødhåret parykk på, og han heter Hugo.
Ikke gi ham pengene før dere er framme.
- Hvis vi ikke ser deg igjen... - Det gjør dere ikke.
Etter teatret er dere på egen hånd.
Skal vi gå?
Mannen som er ettersøkt av politiet er her. Jeg så ham.
På sjette rad, plass fem.
Politiet. Fort.
- Gud, det er Gerhard. - Hvor?
Bak oss.
Brann!
Michael!
Kom fort.
Gjem dere i de to kurvene. Fort.
- Noen har hjulpet dem. - Politiet lette gjennom teatret.
Noen har skjult dem.
Nei, ikke disse to. Disse to.
Alt er i orden. Lykke til.
Stopp! La kurvene stå. Blindpassasjerer.
Amerikanske spioner. Professor Armstrong og hans assistent.
Vi skal ha kurvene tilbake. Hør på det jeg sier.
- Tilbake med dem. - Snakker dere ikke svensk?!
- Tilbake med dem. - Hit med dem.
Kom. Hent maskinpistolen. Og skyt på kurvene.
- Tilbake med dem. - Amerikanske spioner.
Skyt.
Der! Sa jeg det ikke?
Velkommen til Sverige.
Vi er amerikanere. Kan vi tørke oss et sted?
Kom. Vi har tepper til flyktninger. Hvorfor skjøt de på kurvene?
De trodde vi var i dem. Spør ham hvorfor han byttet.
Danserinnen sa at de hadde fanget flyktninger i kurvene før.
- Og hun holdt godt øye med dem. - Godt funnet på, ikke sant?
Hallo, hvor er professor Armstrong?
- På kontoret rundt hjørnet. - Takk.
- Den amerikanske professoren? - Adgang forbudt på kontoret.
Michael.